![](img/gol.gif)
Viețile sfinților
sursa: www.catholica.ro
Sfinții Soter, Caius și Agapet
papi
22 aprilie (calendarul latin)
Amintirea acestor trei sfinți papi, comemorați de Martirologiul Roman, în ziua de 22 aprilie, ne readuce în perioada puțin cunoscută a primelor veacuri ale credinței. Deoarece documentele rămase sunt foarte puține, nu toate informațiile transmise de tradiție au putut fi verificate: pentru acest motiv, comisia care a întocmit noul calendar a scos din calendarul universal pe sfinții Soter și Caius rămânând însă în calendarele regionale - și a precizat că în mod sigur nu au sfârșit prin moarte de martiri.
1. Despre Sfântul Soter știm că a fost Papă de la 166 la 175 și de la el a rămas o scrisoare trimisă credincioșilor din Corint pentru a-i în curaja în încercările prin care treceau. Scriitorul Eusebiu din Cezarea ne-a păstrat răspunsul dat de Dionisie, care mulțumea Papei "pentru bogăția ajutoarelor - materiale - trimise credincioșilor și pentru mângâierea sufletească adusă de cuvintele încurajatoare adresate fraților care alergaseră la el; ei au văzut în gestul său grija unui părinte iubitor față de copiii săi". Dionisie mai adăuga că scrisoarea Papei a fost citită în adunările credincioșilor din ziua de duminică și va fi păstrată cu aceeași grijă ca și scrisoarea trimisă lor mai înainte de Sfântul Clement.
2. Despre Sfântul Caius se spunea că a fost rudă cu împăratul Dioclețian și unchi al unei Sfinte Susana, despre care nu se cunoaște ceva sigur. Sfântului Caius i se atribuie organizarea fazelor ce trebuiesc urmate până la primirea sfințirii de episcop. A stat pe tronul Sfântului Petru între anii 283-296, și prin urmare a murit înainte de începerea prigoanei lui Dioclețian, în 303: deci foarte probabil, nu a fost martirizat.
3. Sfântul Agapet este o rudă a Sfântului Grigore cel Mare. Deși a condus Biserica timp de mai puțin de un an, s-a dovedit un neclintit apărător al tradiției catolice și al păcii între creștini. În anul 536 se duce în capitala Imperiului Roman de Răsărit, la Constantinopol, cu gândul de a mijloci încetarea războiului dezastruos ce izbucnise în 535 între greci și goți, în Italia. Încercarea lui a rămas fără efect și el moare la Constantinopol în ziua de 22 aprilie 536. Un cronicar al timpului notează: "Înmormântarea lui s-a făcut cu o solemnitate ce nu a fost acordată până atunci (la Constantinopol) nici unui episcop sau împărat". În misiunea sa, Papa Agapet a reușit să intervină pentru îndepărtarea Patriarhului Antim, care aderase la erezia monofizită, și înlocuirea lui cu Episcopul catolic Mena. Scriind Episcopului de Ierusalim, Petru, Papa Agapet observă că pentru prima oară din timpul Sfântului Petru o biserică orientală primește un episcop consacrat de Episcopul Romei. Erau timpurile frumoase când deosebirile de rit și obiceiuri nu formau motive de ruptură și dezbinare, deoarece credința și iubirea ținea toate inimile alături de piatra pusă de Cristos.
* * *
Agapet face parte din familia de nume creștine care au ca rădăcină cuvintele grecești agape, agapetos, însemnând: iubire, plin de iubire, iubitor de Dumnezeu și de oameni, vestitor al iubirii. Pentru bărbați s-au răspândit prenumele: Agapie, Agapion, Agapit, Gapie, Agapin, Agachi; iar pentru femei: Agapia, Agapița, Gapița, Agafia, Gafia. Răspândirea largă a acestui nume exprima dorința creștinilor de a-și aminti fără încetare cea dintâi și cea mai mare poruncă: să iubești pe Domnul Dumnezeul tău din toată inima și pe aproapele tău; renunțarea la folosirea acestor nume, adesea în avantajul unor nume banale, este uneori și semn al uitării celei dintâi porunci.
adaptare după "Viețile Sfinților"
Editura Arhiepiscopiei Romano-Catolice București