![](img/gol.gif)
Viețile sfinților
sursa: www.catholica.ro
Sfântul Grigore de Nissa (?-395)
Episcop
9 martie (calendarul latin)
10 ianuarie (calendarul bizantin)
Sfântul Grigore de Nissa, cel mai profund gânditor dintre Sfinții Părinți greci ai secolului al IV-lea, poate fi asemănat cu Sfântul Toma de Aquino, care în rezolvarea diferitelor probleme de filozofie și teologie a căutat să afle răspunsurile care erau în perfectă armonie cu credința și în același timp răspundeau cerințelor rațiunii umane. Deși iubea mai presus de toate studiul și singurătatea, a fost pus, cu toată împotrivirea lui, să conducă o Episcopie; bunătatea lui, la care se adăuga și lipsa de simț practic, adesea a fost considerată drept naivitate, sau și mai rău. A fost acuzat chiar că risipește bunurile Bisericii, și ca urmare a fost depus din episcopat și trimis în exil, în anul 376. După doi ani, dovedindu-se că erau false acuzațiile aduse împotriva lui de către ariani, a fost rechemat din exil și repus în drepturile sale, în aclamațiile credincioșilor care îl iubeau.
Tocmai în acele zile se stingea din viață renumitul său frate, Sfântul Vasile cel Mare. Spre deosebire de acesta, Grigore, botezat și el în tinerețe, a ales calea culturii clasice a timpului, renunțând la viața ascetică urmată de Vasile. După terminarea studiilor, a luat în primire catedra de retorică, s-a căsătorit, și timp de câțiva ani s-a dedicat învățământului. Apoi a părăsit totul, chiar și soția (nu se știe dacă s-au despărțit prin bună înțelegere sau a devenit văduv), și s-a dus alături de fratele său Vasile, care împreună cu prietenul lor Grigore de Nazianz se retrăsese în singurătate, la o proprietate de lângă râul Iris în Pont, pentru a se dedica netulburați studiului operelor lui Origene și ale lui Metodiu din Olimp. Ca rod al meditațiilor și lecturilor făcute în acest timp, Grigore de Nazianz a scris primul tratat despre desăvârșirea creștinească: "De virginitate" - "Despre feciorie". Când Vasile a fost ales Episcop de Cezarea, comunitatea mică s-a destrămat.
Vasile i-a atras și pe ceilalți doi în activitatea de păstorire a sufletelor, făcând așa încât amândoi au fost numiți și sfințiți episcopi: unul la Sasima, "târg de căruțași", și fratele său la Nissa, o localitate din Capadocia, Asia Mică. Neluând în seamă greutățile începutului, primele dificultăți de ordin practic și incidentul neplăcut cu exilul, Episcopul de Nissa a fost făclia luată aproape cu forța și așezată în candelabru să ilumineze cât mai departe, sau ostașul aruncat în încăierare pentru a aduce pacea între diferitele Biserici orientale, adesea aflate în certuri pentru probleme doctrinare și administrative. A avut de împlinit diferite însărcinări, chiar și din partea împăratului din Constantinopol; aici a participat în anul 381 la Conciliul ecumenic convocat de Teodosiu. Părinții conciliului, admirând pregătirea sa filosofică și teologică, l-au numit "columnă a dreptei credințe". În anul 394 este prezent la un alt Sinod ținut la Constantinopol. Aceasta este ultima însemnare cunoscută despre Grigore Niseanul, a cărui moarte se crede că s-a întâmplat în anul 395. Sunt celebre predicile sale în care tălmăcește Sfânta Scriptură și discursurile funebre pentru personalitățile mai de vază din timpul său.
* * *
Ca și prietenul său Grigore de Nazianz, Grigore Niseanul a confirmat prin viața și activitatea sa înțelesul numelui ce l-a purtat: om cu minte trează, ascuțită, pătrunzătoare. Ei au dovedit că ceea ce dă valoare omului și vieții nu este greutatea trupului, ci greutatea înțelepciunii pe care o agonisește; ei au răspuns invitației înțelepciunii veșnice: "Căutați învățătura mea mai degrabă decât argintul și știința mai mult decât aurul cel mai curat, căci înțelepciunea este mai scumpă decât pietrele prețioase".
adaptare după "Viețile Sfinților"
Editura Arhiepiscopiei Romano-Catolice București